Алло?
Першої весни в старшій школі
я, Йошіока Юіко,
Слухаю тебе.
Алло?
зустріла хлопця з надзвичайно чарівливим голосом.
Йошіоко-сан?
Приємно познайомитися.
Я староста класу, Мацубара.
Однак
цей хлопець, Мацубара-кун, носить на голові паперовий пакет,
тож я і гадки не маю, як він виглядає.
Аби відновити дотримання шкільних правил,
президент учнівської ради Хьодо
Я кохаю Йошіоку-сан.
виступив проти Мацубари-куна.
Приблизно в той же час з’явилася Каорі-сан, подруга дитинства Мацубари-куна,
і ми чомусь віддалилися.
Я маю з тобою поговорити щодо того, що сталося, Шю.
З Різдвом.
Чи не хотіла б ти на канікулах...
сходити помолитися разом зі мною?
Здається, що я вже давно так
безжурно не сміялася.
Пригадуєш той день?
Переклад: Rosava
Ми сиділи разом, і я вперше заговорив до тебе.
Язик мій заплітався, думки плуталися.
Для вас старається команда Otaku no Sekai
Але ти час від часу мені чарівно всміхалася.
Тож я вирішив, що сьогодні
Скажу тобі, що я до тебе
За ансабом: thebluepanda
відчуваю!
Б'ється, б'ється, б'ється, б'ється і танцює
Щось приховане з лівого боку грудей.
Хоч би моя нервова хода
не видала цю таємницю.
Б'ється, б'ється, б'ється, як ми говоримо.
Я тону в твоєму голосі й усмішці.
Та хай йому грець!
А-а! Схоже, сьогодні я знову не зможу тобі сказати.
Закохатися в голос
Серія 11: Почуття, які рвуться на волю
Я запізнилася?
Ні, це я прийшов зарано.
Дякую, що...
склала компанію.
Що ти.
І тобі дякую.
Я думала, що вже ніколи тебе не побачу.
Я теж...
хочу прояснити все раз і назавжди.
Я не мала тоді
залишати все на такій ноті.
Га?
Перш ніж переїхати до Америки,
я наговорила тобі жорстоких слів.
Я завжди про це жалкувала.
Ти брехун, Шю.
Пробач.
Приховуючи своє обличчя
ти брешеш кожнісінькій зустрічній людині!
Саме тому
одразу по поверненню до Японії
я хотіла в тебе перепросити.
А тоді
я побачила, що ти досі носиш паперовий пакет.
Подумала, що це я винна.
У тому немає твоєї вини.
Ти не мусиш просити пробачення.
Я...
Я... тебе...
- Ти зголоднів? - Ні.
- Ти ще не їв? - Ти що!
День завжди починається зі сніданку.
- Йошіока-сан. - Твоя правда.
Наїдків усяких було повно...
Ви зачекалися?
Вибачте.
- Чом би... - Вибачте.
У нас уже є плани.
Бувай, Йошіоко-сан.
Ходімо, Шю.
Добре.
До зустрічі.
Збачимося.
Ми пішли.
Йошіоко-сан!
Так!
Спробуємо удачу в гаданні?
Добре.
Тримай.
Нещастя
Знову?!
- Та що це таке? - Ум, Президенте.
Облиш, то пусте...
Ні.
Для себе я стерпів би, але для тебе таке...
Пробуй ще.
Тобі вдасться.
Гаразд.
Нещастя.
Леле, мені так прикро.
А-а, Президенте!
Я знаю, як з цим розібратися.
Шю,
що ти збирався сказати біля храму?
Шю?
Вибач.
Чи справді я брешу кожній зустрічній людині?
Я не можу викинути з голови ті твої слова, Каорі.
Я боюся
обпектися увесь час.
От і того дня
я втік від тебе.
Пробач.
Я не мала...
Облиш.
Ти не винна, Каорі.
Того дня
я лишив тобі неприємний спогад.
Мені дуже шкода через це.
Однак
тепер я хочу змінитися.
Я...
Заради тебе, Шю, я...
Передбачення з "нещастям"
можна просто повернути божествам назад. І все буде добре.
- Товстувате, скажи? - Га?
- І справді... - Завертаємо так, а потім...
...ось так.
Ти мала рацію.
Я усім брехав.
Я вважав, що таким чином убережу себе від болю.
Але тепер
мене не лякає біль.
Відкривши своє обличчя людині,
я хочу порозумітися з нею.
З однією конкретною людиною.
...і це не я.
Ти маєш на увазі...
...Йошіоку-сан?
Я...
кохала тебе, Шю.
Тоді
я хотіла донести до тебе свої почуття.
Пробач.
Шю, якого я знала,
більше немає.
Може, я була тією...
...хто дав поштовх колишньому Шю.
Каорі...
Наступного разу
я сподіваюся зустріти справжнього Шю.
Зичу усім щиросердних усмішок (Йошіока Юіко)
Певно, Хьодо-семпай зараз...
...старається з усіх сил.
За кого ти молилася?
Га?
Вибач, просто...
Мене непокоїть, що ти непокоїшся.
Вибач.
Йошіоко-сан, ти...
дуже добра людина, тож...
Якщо я скажу це,
то, певно, тільки ще більше тебе стривожу.
Я гадав, що
мені краще лишатися осторонь...
Проте
я не можу більше стримуватися.
Йошіоко-сан,
Я...
кохаю тебе.
Е...
Пробач.
Моє єдине бажання — аби ти усміхалася і була щасливою,
- проте через мене ти почуваєшся незручно. - Ні, я не...
Я не маю жодного наміру вимагати від тебе відповідей.
Я просто...
попри все я...
хочу, аби ти знала про мої справжні почуття.
Мені боязко від того,
що ти про мене подумаєш.
Однак
я не хочу і далі душити свої почуття до тебе.
Щойно я це усвідомив,
як знайшов у собі відвагу.
І тепер нарешті
ти знаєш про мої почуття.
Президенте...
О, що ж...
Я радий,
що ти мене вислухала.
Дякую, що ти сьогодні прийшла
і прогулялася зі мною.
Талан
Акі-чян,
вибач, іди без мене.
Добре.
Па.
Маччяне,
ти ідеш?
Ю-чяне,
я, певно, затримаюся,
не чекай на мене.
- Тоді до завтра. - Бувай.
Я також
знайду слова, щоб...
Ем...
Я хотів з тобою поговорити.
Я теж.
Мм, Йошіоко-сан?
Так?
Пам’ятаєш, ти якось сказала?
Га?
Що я маю сам вирішити,
коли розповідати, чому я ношу паперовий пакет.
Пригадуєш?
Так.
Тож тепер я прошу тебе вислухати мою історію.
Згодна?
Так.
У третьому класі початкової школи
у мене помер тато,
тож моя сім’я зібралася переїжджати.
Мені було страшенно сумно,
але
я не хотів хвилювати маму,
тож я завжди змушував себе усміхатися.
Таким чином
усмішка застигла в мене на обличчі, неначе запрограмована.
Я розучився показувати інші емоції.
Люди не могли зрозуміти, що відбувається в моїй голові.
Усі відвернулися від мене.
Опісля,
четвертого року, на уроці мистецтва...
Тема уроку: Моє обличчя
Якщо можна просто намалювати той вираз, який хочеш мати на обличчі,
я намалюю усмішку на паперовому пакеті
і заховаюся за ним.
Мацубаро-куне, чому ти носиш паперовий пакет?
Щойно я це зробив,
як усі відчули до мене інтерес і заговорили зі мною.
Це принесло мені радість.
Коли я перестав хвилюватися за вираз на обличчі,
то потихеньку почав знову спілкуватися.
Нехай поза спиною із мене кепкують,
та зрештою люди мене приймають.
Однак тоді
я зустрів тебе, Йошіоко-сан,
і ти мене неабияк налякала.
Га?
Йошіоко-сан,
ти вмить розкривала, що я приховував.
Тож я питався, чи ти й справді бачила крізь мене.
Бачила, що я тікав від проблем.
Бачила, що...
я слабкий духом
і жалюгідний.
Увесь час бачила.
Мацубаро-куне.
Мацубаро-куне,
ти не слабкий.
Тобі радше відомо про слабкість.
Ти розпізнаєш слабкості інших
і здатен їх як ніхто зрозуміти.
Ось чому ти завжди
допомагаєш мені.
Без жодних слів з мого боку
ти завжди приходиш на допомогу,
коли я в біді.
Я просто...
Це ти читаєш мене, наче відкриту книгу,
Мацубаро-куне.
І через твоє співчутливе серце...
Твою доброту...
Я закохалася в тебе, Мацубаро-куне.
Я хочу пізнати тебе краще.
Хочу чути твій голос іще частіше...
І тому...
Ось що...
я думаю.
Ем...
Я...
Бувай.
Йошіоко-сан?
Я йому освідчилася, так?
Що тепер робити?